TAKEN 2: TEROARE ÎN ISTANBUL
Traducerea și adaptarea: Shadow @ www.titrari.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Ne-a măcelărit oamenii...
Frații...
Fiii...
Însă ei strigă după dreptate...
Pentru sufletele lor, vă jur...
Cel care i-a ucis pe cei pe care-i iubeam...
Cel care ne-a umplut sufletele de tristețe...
va fi pedepsit!
Îl vom aduce aici!
Ne vom opri doar când sângele lui se va scurge în pământul ăsta!
Ne vom răzbuna!
- Dle, mă scuzați... - Ce e?
Finisarea e inclusă în prețul spălatului.
Nu contează. Vreau eu s-o fac. Sunt puțin cam obsesiv.
- Lenore... - Bryan!
- Bună! Ce mai faci? - Bine, tu?
- Binișor... - S-a-ntâmplat ceva?
Nu, e sâmbătă și e ora 14:00. E ora de conducere a lui Kim.
S-a modificat ziua în care ia lecții de muzică.
- Cea de marți sau cea de vineri? - Habar n-am.
Știi cum sunt copiii...
Mai ales cei care sunt disperați să-și ia carnetul din a treia încercare.
Nu e disperată.
A picat de două ori, Leny. E important.
Unde e? Serios...
- Niciodată n-am știut să mint, nu? - Nu, nu e punctul tău forte.
E la prietenul ei.
- Are prieten? - Vrei să intri să bei ceva?
- Da. - Da, hai înăuntru...
De ce nu mi-a spus?
Probabil că n-a vrut să-l verifici,
să vezi ce-a făcut de la grădiniță până acum.
- Dar se simte bine, nu? - Da, e bine.
Să-mi spui dacă nu e treaba mea... însă tu te simți bine?
Nu.
Nu prea, ne-am despărțit...
Dacă te pot ajuta cu ceva...
Ar fi mai bine să... Mulțumesc pentru vin.
- Bryan! N-o face! - Nici nu știu unde locuiește puștiul.
Pe ea ai găsit-o în 3 zile, într-un oraș cu 12 milioane de locuitori.
- Promite-mi! - Tocmai ce ți-am spus...
- Promite-mi! - N-o să mă bag în treburile ei.
- Stai puțin. - Ce e?
Chiar te plac.
Atunci ce e?
- Nu știu. - E în regulă.
Putem să așteptăm cât vrei.
Bună, vă pot ajuta cu ceva?
- Kim e aici? - Da, iar tu ești...?
- Tatăl ei! - Dle Mills, ce plăcere. Eu sunt Jamie.
Intrați!
- Vă aduc ceva de băut? - Adu-o pe fiica mea.
- Tată? - Bună!
Ce cauți aici?
Știu cât de important e pentru tine să treci toate examenele.
Stai așa, n-ai carnet?
Tu ai făcut vreodată o parcare laterală cu un Escalade?
Ți-am spus să dai examenul cu mașina mea.
Tată...
Mersi frumos...
A fost o plăcere să vă cunosc, dle Mills.
Nu vrei să încetinești puțin?
Nu-mi vine să cred că ai făcut așa ceva.
Săptămâna viitoare începi facultatea.
Doar acum te pot ajuta, înainte să plec la Istanbul.
Așa a fost planul, iar planurile trebuie respectate.
Nu, tată! A fost planul tău!
- Și cum m-ai găsit? - Vorbeam cu mama ta și...
De ce nu mi-ai spus că ai prieten?
Fiindcă știam c-o să exagerezi și voiam măcar iluzia stării de normalitate.
- Nu uita să pui frână înainte de stop. - Tată!
Mama nu știe unde locuiește Jamie.
GPS?
L-am instalat în telefonul tău, îmi pare rău.
Auzi atâtea povești înspăimântare despre cei de vârsta ta...
Tată, nici nu știu ce e normalitatea, însă cu siguranță nu asta e.
Kim, poți să pornești acum.
Uită-te în oglinda laterală.
Perfect! La examen de ce n-ai făcut la fel?
Nu știu... Poate că nici nu vreau carnetul.
Știu că-mi vrei binele, însă trebuie să ai încredere c-o să mă descurc singură.
- Să nu mai faci așa ceva, te rog. - N-o să mai fac.
Și să nu-ți pui prietenii să-i verifice trecutul.
- N-o voi face. - Bine...
- Ne vedem miercuri. - Au revoir.
- Te iubesc! - Și eu te iubesc!
Da.
Sam? Salut. Eu sunt.
Vreau să verifici pe cineva.
Jamie Conrad.
Ca de obicei. Nu prea multe detalii.
- S-a făcut. - Bine? Mulțumesc.
- Poftiți. - Mulțumesc.
Așteptați puțin. Ați primit o scrisoare.
- Ne vedem înăuntru. - Da, domnule.
Poftiți!
Sebastian?
- Unde e? - Nu știu!
Unde e?
Bine...
Vrei să te joci cu mine?
Mă tem că asta nu e o joacă!
- Uită-te! - Nu, nu!
Se pare că a schimbat regulile...
Un polițist a venit la Paris.
S-a folosit de o carte de vizită
ca să intre în casa noastră
și să-mi omoare prietenii și fratele.
Asta e cartea ta de vizită.
Unde e?
Vorbește!
- Ce s-a întâmplat? Ești bine? - Da, totul e-n regulă.
Intră, eu mă duc după Kim.
Leny, ce s-a întâmplat?
Trebuia să plecăm cu Kim în China în vacanța de primăvară...
Întreaga familie... ca să rezolvăm toate problemele...
Însă când eu și Stu... am crezut că lui Kim o să-i prindă bine...
Am vrut să fim cu toții împreună, departe de toată tensiunea...
El a anulat totul... Toate rezervările.
Nu-mi vine să cred că ne-a făcut așa ceva...
M-am săturat de toate certurile, de avocați...
- A devenit așa un ticălos... - Îmi pare rău, Leny.
Mie-mi pare rău, nu e problema ta.
E rândul meu să mă ocup de Kim. Mă descurc eu...
Ce-ar fi ca tu și Kim să veniți cu mine?
Nu te putem deranja, vei avea de lucru.
Nu mă deranjați, o să lucrez doar 3 zile.
Apoi o să puteți veni... Ne vom simți bine.
Ești foarte amabil...
Nu știu ce să zic. Nu sunt în stare să gândesc acum.
Te înțeleg, nu trebuie să te grăbești.
Mâine dimineață plec, o să lucrez 3 zile. Sună-mă!
Dacă veniți, o să ne distrăm. Dacă nu, o să mă întorc.
- Mă duc s-o chem pe Kim. - Bine.
Îți mulțumesc, Bryan.
- Sigur o să vină. - Nu știu ce să zic...
Sam, pe bune acum, chiar nu știu.
- Trebuia să fi insistat. - Ia mai terminați odată.
Trece printr-o perioadă dificilă. N-am vrut să-i îngreunez și eu situația.
Mi s-a destăinuit.
Nu știam că încă sunteți apropiați, încât îți împărtășește problemele ei.
Ia stai așa... Știu că înainte ați fost apropiați...
E ceva serios acum?
- Pun pariu că ea încă mai ține la el. - Termină cu prostiile.
Poate că el încă mai ține la ea!
N-ați vrea să vorbim și noi despre baschet? Ce naiba?!
Istanbul.
Îți mulțumesc, dle Mills. M-ai făcut să mă simt în siguranță.
Mulțumesc! Drum bun înapoi acasă!
Asemenea!
Ați sunat la Lenore. Lăsați un mesaj după semnalul sonor.
Eu sunt.
Nu m-ai căutat, deci ai găsit alt loc în care să mergi...
Sper că-ți merge mai bine.
Dacă ai nevoie să vorbim sau orice altceva, sunt aici...
Adică, o să fiu acolo.
Probabil mâine o să plec.
N-am vești de la Kim. Probabil e ocupată cu prietenul ei.
Tată!
- Surpriză! - Dumnezeule! Kim, scumpo...
- Bună, Leny! - Bună!
Tocmai îți lăsam un mesaj. N-am primit nicio veste și...
- Am vrut să-ți facem o surpriză. - Ați reușit.
Era să fiți voi cele surprinse. Eram pe cale să mă întorc acasă.
- Mama l-a sunat pe Sam. - Serios?
Ea te-a urmărit pe tine!
Nu ești singurul care se pricepe la așa ceva.
Așa se pare. Bine ați venit în Istanbul.
Nu-i rău deloc, nu?
Dumnezeule! Mamă, hai și uită-te!
- Dumnezeule! - E-o nebunie, nu?
- Mulțumim mult! - Cu plăcere.
Vă las să despachetați și vin după voi în jumătate de oră.
Bine.
Pe curând!
încă nu se știe care a fost cauza.
- Bună! - Bună!
- Arăți bine! - Și tu.
Unde mergem?
Eu nu merg nicăieri. Sunt frântă.
O să fac o baie și o să mă bag în pat.
- Leny, ești sigură? - Da.
Am rămas doar noi noi, puștoaico.
Vrei să facem ceva anume?
Într-un fel. Poate.
Ești gata să mergem?
Nu, mă gândeam să mai stau două ore.
- Serios? - Da.
- Grozav. - Nu, glumeam.
- Hai să mergem. - Bine.
E o nebunie aici.
Pe malul acesta e Europa, iar în partea cealaltă e Asia.
Fiecare asalt din ultimii 2.500 de ani,
fie că din vest se mergea spre est sau invers,
s-a făcut prin acest canal.
- Vrei puțin ceai? - Da.
Doar unul, vă rog.
De unde știi toate astea?
De unde știu? Am citit într-o carte în avion.
- O poți împrumuta, dacă vrei. - Da, vreau.
Treaba cu... Jamie... e ceva serios?
Ce drăguț ai schimbat subiectul.
Nu știu. Suntem împreună doar de câteva luni.
- Ești îndrăgostită de el? - Cred că încă nu sunt sigură...
- Ai mai fost îndrăgostită? - Nu...
Nu așa cum vorbește mama despre iubire.
Ea cum descrie iubirea?
A spus că atunci când voi doi v-ați întâlnit...
- A fost super special. - Super special? Așa a spus?
Cuvântul pe care l-a folosit a fost "magic".
Magic?
Mă bucur să te revăd, prietene.
- E totul pregătit? - Exact cum ai cerut.
Perfect.
- Da? - Sunt în hol.
Așteaptă până iese, și nu uita, îl vreau în viață.
M-a văzut. Plec!
M-am gândit să luăm masa în Bazar.
Diferența de fus orar își face efectul, așa că mă duc puțin la piscină.
Mergeți voi doi și ne întâlnim peste câteva ore.
- Bine. Tu ești de acord? - Da, e-n regulă.
Bine, pa!
Cartea de care ți-am spus e pe măsuță.
- Sigur... - Nu pleca de-aici.
- Mă duc să iau o mașină. - Distracție plăcută!
- Kim? Știu ce ai de gând. - Ce crezi că fac?
Da?
Fiica încă e aici. Ce facem?
Îi vreau pe toți 3, ai înțeles?
Are impresia că noi suntem naivi.
- Adică? - Face pe Cupidon.
Înțeleg.
Mai ții minte când te-ai întors ca să recuperezi timpul pierdut cu Kim?
Și el a dispărut de trei săptămâni.
- Cam atât timp rămâneai tu. - Cam așa ceva...
Nu prea aproape.
Mi-ai demonstrat că m-am înșelat. N-am crezut că te poți schimba.
- De ce? - Din cauza personalității tale.
Dacă vrei să realizezi ceva, trebuie să fii ca un câine care-și protejează osul.
- Frumoasă analogie... - Știi bine ce vreau să spun.
Trebuie să te implici fără ezitări.
Dacă eu făceam ceva, doar la lucrul acela mă concentrăm.
Chiar dacă-mi spuneam că trebuie să mă schimb, nu puteam renunța.
- Ai renunțat la noi... - Nu, niciodată!
Nu și-n mintea mea.
Șofer, ia-o la stânga.
Leny, nu.
Ce s-a întâmplat?
- Îmi spui și mie ce se întâmplă? - Totul e-n regulă.
Vezi acel magazin de la mijlocul străzii?
- Ce se întâmplă? - Îl vezi?
Da, îl văd.
Când vom opri, vreau să cobori din mașină.
- Intră în magazin ca și client. - Îmi spui și mie ce se întâmplă?
Ascultă-mă, Leny! N-avem timp de așa ceva!
- Spune-mi ce se întâmplă! - Ascultă-mă!
Când ajungi în spatele magazinului, ia-o la dreapta.
Intră pe prima stradă la dreapta, iar apoi ia-o la stânga.
Du-te drept înainte până dai de niște scări.
Vei găsi un coridor roșu. E un culoar.
La ieșirea din acel culoar vei găsi o stație de taxi.
Întoarce-te la hotel, ia-o pe Kim,
vorbește cu șeful securității și cere-i să vă escorteze din cameră.
Să nu deschizi ușa nimănui!
Nici celor de la room-service, nici poliției, nimănui!
- Mă aștepți pe mine. - Nu-mi vine să cred!
Vreau să te concentrezi!
- Ești pregătită? - Nu...
Leny, vreau să fii pregătită!
Concentrează-te! Șofer, oprește!
- Gata, du-te! - Și tu?
Mă descurc eu. Cei care ne urmăresc vor avea probleme.
Dacă un câine are un os, cel mai bine e să-l lași în pace.
Ai grijă!
Jos din mașină!
Hai odată! Mișcă-te!
Domnule, vă rog!
- Și-a dat seama. - Acționați acum!
Hai odată!
Fir-ar să fie!
Hai, Kim, răspundă naibii la telefon!
Nu se poate!
Să mă ajute cineva! Cheia! Deschideți ușa, vă rog!
La naiba!
O să-i împrăștii creierii!
Bryan!
Vă rog...
Aruncă arma!
- Mi-ar fi plăcut să fii aici. - Și mie. Nici nu-ți imaginezi...
- Ce e? - Mă sună tata. E la o întâlnire cu mama.
- Te sun imediat. - Mi-e dor de tine! Pa!
- Care-i treaba? - Ascultă-mă cu atenție, Kim!
Mama ta și cu mine... vom fi... răpiți.
Tati!
- Dumnezeule! - Vor veni și după tine.
Pleacă de unde ești fără gălăgie. Du-te unde ți-am spus că e cartea.
E o ușă. Intră în cameră și ascunde-te în dulap. Ai înțeles?
- Da... - Bun, te sun eu.
Du-te acum!
Nu!
E în camera 422.
1, 2,
3, 4, 5, 6...
Viraj la dreapta...
Oameni care cântă...
1, 2, 3...
4, un vapor...
Piscina!
Securitatea de la etajul 4. Mă auziți? Trimiteți acum pe cineva!
25, 26, 27...
28, 29, stop!
Lovituri de ciocan pe metal...
Stânga, a intrat în viteza a doua.
1, 2, 3...
Păsări...
Du-i direct la atelier!
Viraj la dreapta, 27.
Se opresc.
Hai, Sam! Răspunde!
Salut, sunt Sam! Lăsați un mesaj.
La naiba!
- Ați pățit ceva? - Nu contează.
- Tu ești bine? - Da...
- Sunt speriată... - Kim, ascultă-mă cu mare atenție.
Vreau să te calmezi și să-ți revii.
- Au plecat cei care-au venit după tine? - Da, ce voiau?
- O să aflu. - Mama e bine?
- Tată? - Mama e bine...
Bine... Ce ne facem?
Vreau să mergi la ambasada americană. Acolo vei fi în siguranță.
- Voi ce-o să faceți? - Ne descurcăm noi.
- Unde sunteți acum? - Nu știu exact, Kim.
Și-atunci cum să le spun unde să te găsească?
N-ai cum. Hai, du-te!
- Nu. - Kimmy...
- Spune-mi cum să te ajut. - Nu, Kim!
Tată, dacă-mi spui ce să fac, te pot ajuta!
- Kim, nu e un joc. - Știu! E viața părinților mei!
Tată, te rog. Pierdem timp prețios.
Te rog, spune-mi ce să fac.
Poți să ieși în siguranță din dulap?
Da.
- Dacă poți, ia valiza cu tine. - Bine.
Am valiza.
Codul e: 2-3, 2-8, 8-4.
- S-a deschis? - Da.
- Bun, ai găsit o hartă? - Da.
Pe hartă vei găsi o scală în kilometri. O vezi?
Da.
Ia un șiret de la un pantof din dulap. Folosește-l ca să te ghidezi.
Ia pixul din valiză.
Desenează un cerc în care hotelul trebuie să fie în centru.
Bine.
Diametrul trebuie să fie de 3 kilometri. Ai înțeles?
Gata!
Desenează încă un cerc în care piața trebuie să fie în centru.
Bine!
- Cercurile se intersectează? - Nu.
Ia una dintre acele cutiuțe. Din cele cu un cui în vârf.
E o grenadă. Vreau să te duci la balcon cu grenada.
O poți arunca într-un loc sigur?
- E o parcare. - E cineva înăuntru?
Nu.
Scoate cuiul, numără cu voce tare până la 3 și arunc-o cât mai departe.
Apoi întoarce-te în cameră și rămâi la telefon ca să aud explozia.
1, 2, 3.
1, 2, 3, 4.
Tată?
Desenează un cerc pe hartă în exteriorul celui în care hotelul e în centru.
Circumferința trebuie să fie de 4,5 kilometri.
Bine...
- Cercurile se intersectează? - Da, în două puncte.
Eu sunt la unul dintre cele două puncte de intersecție.
Acum du-te afară și uită-te la steagurile de pe acoperiș.
Le vezi?
- Da. - Sunt în bătaia vântului?
- Da. - Vântul bate spre est, nu?
- Cred că da, nu sunt sigură. - Uită-te la hartă.
Uită-te la punctul de intersecție dinspre est.
Vreau să iei un pistol, să urci pe acoperiș și să aștepți să te sun.
Mai ia și două grenade. Du-te spre extremitatea estică a acoperișului.
Urcă-te pe acoperiș și așteaptă să te sun.
- Poartă-te cât mai normal, Kim. - Bine.
Tată?
Ce faci? Ăsta e vestiarul angajaților. Oprește-te!
Îl cunoști?
Pe ăsta?
- Pe ăsta? - Nu.
Pe ăsta?
- Ce vrei? - Nu-l recunoști pe niciunul.
Pentru tine nu înseamnă nimic, însă pentru alții sunt fii,
nepoți... tati și soți.
Tu i-ai ucis pe toți!
Ca pe niște nimicuri!
Dar pe ăsta? Pe el îl recunoști?
Pe el îl recunoști. Nu doar l-ai ucis.
L-ai legat de un scaun, ai atașat cabluri electrice la scaun...
Ai pornit curentul până când inima i-a explodat.
El a răpit zeci de fete și le-a distrus viața.
Era fiul meu, Marko. Din Tropoja.
Acum te voi duce la Tropoja
ca să-i întâlnești pe cei cărora le-ai distrus viața.
- Ca să le oferi dreptate! - Vrei să spui răzbunare.
Dacă așa vom avea pace, poți să-i spui cum vrei.
Ți-am ucis fiul pentru că mi-a răpit fiica!
Nu mă interesează ce-a făcut!
Tot ce știu e că n-o să-l mai văd vreodată...
N-o să-i mai aud vocea...
Dacă tu-l consideri responsabil pentru ce a pățit fiica ta,
eu te consider responsabil pentru ce a pățit el!
Moartea ta nu va fi rapidă, nu va fi plăcută.
Însă înainte să mori, asta vei vedea...
În cât timp sângele îi va ajunge la cap și nu va avea nicio scăpare?
- În 30 de minute. - Așa-i!
Tu urmezi, așa că ai 30 de minute s-o vezi cum moare.
Ea n-a fost implicată. Fă ce vrei cu mine, însă ei dă-i drumul.
Nu juca rolul eroului. Acum mergem după fiica ta.
Va fi vândută celui mai ieftin bordel din lumea asta.
Va fi abuzată de atâția bărbați,
încât va fi doar o bucată de carne refuzată până și de câini.
Nu-i asculta, Leny. Kim e în siguranță. Am vorbit cu ea.
E-n siguranță. Trebuie să rămâi calmă.
Trebuie să respiri încet.
Nu voi permite să pățiți ceva. Îți promit!
Liniște!
Am pierdut fata.
Fata a dispărut. Mă întorc imediat ce punem mâna pe ea.
Atunci acționăm! Haideți să mergem!
Ține-te bine, Leny!
Ține-te bine!
Scuze!
Leny!
O să scăpăm de aici. Sunt aici...
Hai odată, sună-mă! Te rog...
Leny, o să mă întorc.
- Sunt aici. - Aruncă încă o grenadă.
- Tată! - Te apropii.
Deplasează-te spre est.
Numără până la 30 și aruncă încă o grenadă.
1, 2, 3...
18, 19...
27, 28, 29, 30.
Du-te și vezi ce se întâmplă.
- Kim? - Da?
Uită-te spre est. Caută un nor alb de aburi.
- Îl văd. - Du-te acolo și spune-mi când ajungi.
Bravo!
Mă duc jos.
- Tată! - Unde ești?
- Sunt lângă locul de unde ies aburii. - Aruncă pistolul pe canalul de aerisire.
- Dumnezeule, sunt aici. Vin după mine! - Aruncă pistolul și fugi!
- Fugi! - Tată, vin după mine!
O să mă-ntorc.
Arunc-o!
În genunchi!
N-o face...
Tată...
- Unde e mama? A pățit ceva? - E-n siguranță.
Încetișor...
Omul acela avea același tatuaj ca cel din Paris.
Nu pe tine te vor, ci pe mine.
Așteaptă aici, eu mă duc după mama.
Dacă nu apar în 5 minute, vreau să te duci direct aici.
La ambasada americană.
- Spune-le ce s-a întâmplat. - Tată...
N-avem timp, Kim. Dă-mi telefonul.
Aștepți 5 minute. Nicio clipă în plus.
Indiferent ce se întâmplă, după 5 minute pleci! Ai înțeles?
Bine...
Dați-mi drumul!
Da?
TIMPUL A EXPIRAT
- Pornește! - L-ai ucis!
N-am avut de ales. Pornește mașina!
- Unde e mama? - E bine, nu e departe.
- Unde e? - Hai, Kim! Pornește!
Nu vreau să fac așa ceva!
- Unde mergem? - Ia-o înainte. Mergem la ambasadă.
- Nu cred că pot... - Știi să tragi cu pistolul?
- Nu. - Atunci trebuie să conduci!
Au scăpat.
La naiba! Poliția!
- Tată, trebuie să opresc. - Nu, tocmai am împușcat un polițist.
Hai, mai repede!
La dreapta!
Înapoi!
Mai repede!
Hai, Kim!
Mai repede!
Nu te opri!
La stânga!
E bine așa!
- Nu, au început să tragă. - Lasă-te-n jos și nu te opri!
- Mai repede! - Nu pot.
- Hai! - Nu pot!
Dați-vă la o parte!
- Tată! - Nu te opri! Fii atentă la drum!
La dreapta!
La naiba!
Hai, Kim! Calc-o!
- Mai repede! - Bine!
La naiba!
- Tată! - Așa! Lasă-te jos!
- Mai repede, Kim! - Nu pot!
- Hai, mai repede! - Tată!
O să reușești!
Fă-o!
- Nu te opri! - Dar sunt soldați.
Se vor da la o parte.
Capu' jos!
- Totul e-n regulă? - Da...
Nu te ridica, Kimmy.
Salut, Bryan!
Sam, suntem în curtea ambasadei americane din Istanbul
într-o mașină făcută praf.
Nu întreba... Poți suna pe cineva ca să nu fim împușcați?
- Da, sigur. - Mersi.
Bryan are probleme la Istanbul.
Mama n-a scăpat, nu?
- Nu... - Dumnezeule, tată...
- Spune-mi adevărul. A... - Nu, Kim.
Nu a murit.
Însă e la ei și o vor folosi până vor obține ce-și doresc.
Pe mine...
Vei fi în siguranță la ambasadă până mă întorc.
- Kimmy, o să fie bine. - Tată, e-n regulă...
Ascultă-mă.
Trebuie să-i găsesc ca s-o aduc înapoi pe mama.
Apoi trebuie să mă asigur că nu ne vor mai deranja vreodată.
Ce o să faci?
Ce știu cel mai bine.
Dnă Mills...
Ce să mă fac cu tine, dnă Mills.
N-am nimic cu tine. Nu tu mi-ai ucis fiul.
Însă soțul tău a făcut-o.
Acum te-a trădat,
alegând s-o salveze pe fiica ta în locul tău.
Te-a lăsat aici ca pe un câine.
Cel puțin, fiica mea încă e în viață.
Dnă Mills, ești o mamă bună...
și o femeie curajoasă.
Tocmai de asta, te voi trimite acasă...
în bucățele!
Bori, fă câinele ăla să tacă!
Du-te să vezi ce s-a întâmplat!
Haideți! O s-o mutăm de aici!
Repede!
Tu rămâi aici!
Dispari!
Scumpo?
Sunt aici, scumpo. Sunt aici...
O să mă-ntorc, Leny. O să mă-ntorc...
Ce mai aștepți?
- Mai ai și alți copii? - Doi fii...
Dacă te omor, vor căuta răzbunare.
Cu siguranță...
Atunci o să-i ucid și pe ei.
Tu poți schimba toate astea...
Te poți duce acasă să-ți trăiești viața.
Să te bucuri de copii și nepoți...
Dar celălalt fiu, Marko...
Cel pe care l-ai ucis...
Ar trebui să uit, pur și simplu?
Nu, va trebui să te împaci cu ideea.
La fel ca părinții fetelor răpite.
Sau... poți să mori aici.
- Ce vrei să spui? - Vreau să spun...
Dacă-mi promiți, o să arunc pistolul și o să plec.
- De ce? - Fiindcă m-am săturat de toate astea!
Leny, sunt aici.
Sunt aici, scumpo. Sunt aici...
E-n regulă, Leny.
Suntem în siguranță.
Bryan?
- Kim? - E-n siguranță.
Toți suntem în siguranță.
TREI SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Îndreaptă volanul...
Așa!
Acum ia curba! Nu prea repede.
Îndreaptă...
Oprește!
Perfect.
- Măi să fie, punctaj maxim. - Super!
- Felicitări! - Mulțumesc!
Am fost perfectă!
Eu spun asta de când te-ai născut. Felicitări!
Cum vrei să sărbătorim?
- Cred că am o idee. - Da?
- Da, eu o să conduc. - Normal.
Poftiți! 3 prăjituri cu ciocolată.
- Mulțumim. - Cine o mănâncă pe cea cu căpșuni?
- Îmi pare rău, am comandat doar 3. - Comanda era pentru 4.
- Eu am comandat a patra. - Pentru cine?
Jamie!
- Bună! - Bună! Exact la țanc!
Jamie...
- Poate veni și el cu noi, nu? - Desigur.
Tată?
Normal, draga mea.
- Mă bucur să vă revăd, dle. - Și eu. Ia loc.
- Ți-am luat una cu căpșuni. - Fiți serioși...
Mersi, tată. Pe ăsta nu-l împușca. Îmi place de el.
Traducerea și adaptarea: Shadow @ www.titrari.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro